Mitt namn är Dalton Russell.
Lyssna noga till det jag säger...
jag väljer mina ord väl och jag upprepar mig aldrig.
Jag har sagt vad jag heter. Det är "vem".
"Var" kan bäst beskrivas som en fängelsecell.
Men det är stor skillnad...
mellan att sitta i en liten cell och att sitta i fängelse.
"Vad" är enkelt.
Nyligen förberedde och genomförde jag det perfekta bankrånet.
Det är också "när".
När det gäller "varför", förutom det uppenbara finansiella motivet...
är det ytterst enkelt.
För att jag kan.
Då återstår bara "hur".
Och däri, som poeten skulle ha sagt...
ligger problemet.
PERFEKT PLANERAD MÅLNING VI SLUTFÖR ALLTID VÅRT JOBB!
Din mamma säger att...
en viss ung dam hjälper dig med broprojektet.
- Okej? - Okej.
Han är tokig.
- Nu? På 51:st? 50... - Ja, det är där han är nu.
Han är på 40:th... Nej, på 47:th Street, men det är ett mycket mindre ställe.
Vad måste jag...
Vi tar hummer. Jag sätter upp det på herr Ansinoris kort.
Det gör inget. Han ska träffa nån klient.
För det har gått mer än ett år nu.
Jag vill snoppa av den här killen.
Än sen?
Det är blommor. De kunde vara till hans mormor.
Eller till mig. Det är min födelsedag.
Okej, det kanske är en kunds.
Okej. Det här är roligt.
Killen framför tror inte att jag ser att han tittar på mig.
Fantastiskt. Förbannat.
- Ursäkta mig. - Ja.
Kan du sänka rösten en aning?
Du är lite högljudd i telefon.
Visst.
Du stör de andra kunderna.
- Förlåt. - Okej?
- Ja, då. - Tack.
Det var en säkerhetskille.
Jag visste inte att det var ett bibliotek. Det är en jäkla bank.
Manhattan Trust.
...från Yale. Och det rika svinet jag jobbar för.
Tack.
Ursäkta. Sir?
Lugn.
Alla lägger sig på det jävla golvet! Nu!
Ner!
Ni har fyra sekunder på er! Den som står kvar blir skjuten!
Ett! Två! Tre!
Bort från disken! Rör inte knappen!
Sätt händerna mot golvet!
Vad fan...? Vad är det här?
- Vad ska vi göra? - Vad fan vill du jag ska göra?
- Ner med huvudet, tjockis! - Okej!
Ner med ditt jävla huvud på golvet!
Ni blir behandlad som alla andra, Rabbi.
Lägg er ner.
Mina vänner och jag ska göra...
ett stort uttag på den här banken.
Den som kommer i vägen för oss får en kula i skallen.
Ligg ner, gamling! Ner med händerna!
- Ansiktet mot golvet. - Okej, jag är nere!
Konstapeln, det kommer ut rök där.
Möjligt rån på gång. Manhattan Trust. 20 Exchange Place.
Jag har gisslan.
Kommer ni snutjävlar i närheten börjar jag döda folk.
Jag skojar inte.
Centralen. Skicka förstärkning.
Backa, sir! Backa! Du där!
- Jävlar! - Backa!
Stanna bakom hörnet!
Centralen, skicka förstärkning.
Beväpnad gärningsman. Möjlig gisslansituation.
20 Exchange. Manhattan Trust.
Jag kämpar för mitt liv här.
Du säger jämt samma sak.
- "Inte nu." - Hör på.
Jag är illa ute just nu...
med checkhistorien. Jag kan åka dit.
Kommer inte 140000 dollar fram snart...
- blir det kärvt. - Men du tog dem ju inte.
Nej. Nån lögnaktig langare...
försökte rädda sig själv genom att ange mig.
- Det går över. - Sen, då?
- Vi, då? - Sen åker jag upp en lönegrad...
Vi skaffar ett större ställe...
Måste vi prata om det varje gång din bror åker in...
- eller har snott en bil? - Han är den enda släkt jag har.
Förlåt mig, älskling.
- Älskar du mig än? - Förlåt mig med.
- Älskar du mig? - Jag älskar dig.
Vi nojsar lite när jag kommer hem.
- Jag har bojorna. - Jag har pistolen.
Hej då, pappsen.
- Nojsar lite? - Helt korrekt.
Hennes skithög till brorsa, är dömd tre gånger. Varav en gång för rån.
Han har hoppat av high school. Totalt oärlig...
och är för dum för att lyckas med nåt, till och med som kriminell.
- Kan du bli av med honom? - Kan jag det?
Hon älskar honom. Jag kan ju inte slänga ut honom.
- Gillar han dig? - Stormförtjust.
En kriminalare i nästa rum...
som gängar syrran. Sen lägger hon det på mig.
"Vi måste ha en större bostad."
"Gifter vi oss" blir allt annorlunda.
- Vad är det för fel med det? - Bröllop, möbler, ungar.
Vet du vad diamantringar kostar?
- Du har varit gift. - Snälla. Jag var 21.
- Ja, men gav du henne en ring? - Ja, men hon ringer inte tillbaka.
- Är ni snutar? - Förbannat! Han såg oss!
Julen är tidig i år.
Bankrån. Gisslansituation. 20 Exchange Place.
- Va? - Grossman har semester. Du står på tur.
Men checkhistorien då?
- Jag är väl avstängd? - Jag gör dig bara en tjänst.
Du jobbar ju fortfarande här...
- men om du inte är redo... - Han är redo!
Bra.
Du får en chans. Framställ mig inte som en idiot.
- Nu gäller det. Tidernas match! - Ja.
Och det kommer an på dig!
Nu kan jag slippa internutredningen.
Det här bör du veta. Du går in obeväpnad.
Ledaren trycker en pistol mot ditt huvud.
Fem män pekar sina Uzi mot dig.
Tänk dig dem i kalsonger.
Kanske i fängelsekläder?
- Där ser du. Du klarar det. - Se upp skurkar, här kommer jag.
Backa runt hörnet!
Jag sa ju till er, rör på er!
Ta bort de där! Ta bort dem härifrån!
När vi stannar går alla ut.
Fönstret andra våningen.
- Släpp in dem! - Kom igen!
Vad har du?
Rånare i banken. Gisslan.
Vem är chef?
- Inspektör Hernandez. - Skicka hit honom.
- Inspektör Hernandez, hör du mig? - Jag hör dig.
Inspektör Collins rapporterade det här.
Kan du komma över?
Jag är på väg. Kom, vi går.
Backa runt hörnet.
- Tillbaka. - Vi måste säkra stället.
- Collins? Vad har du? - Hernandez.
Gärningsman med vapen. Säger sig ha gisslan.
Undan, allihop!
NYPD LEDNINGSCENTRAL
Sätt upp dem. Okej.
Vi har läget under kontroll.
Backa, tack!
- Backa! - Tillbaka! Tack.
Här händer inget.
Ni får se det på nyheterna ikväll.
Tillbaka, tack.
Mr Case?
God morgon, Katherine. Vad har du på hjärtat?
Sir, det pågår ett rån på ett av våra kontor.
Oj.
- Är någon skadad? - Jag tror inte det. Men man har tagit gisslan.
Så hemskt.
- Vilket kontor är det? - Nummer 32. 20 Exchange Place.
- Vilket? - 20 Exchange Place.
Tack, Katherine.
Jag beklagar, mr Case.
Herregud.
Få ut dem härifrån. Öppna grindarna.
Upp på trottoaren. Kom in.
Collins, först här. Är du förhandlare?
Ja. Kriminalinspektör Frazier. Vad har hänt?
Banken var rökfylld och dörrarna låsta.
Dörren var låst, jag tittade in.
En man öppnade och siktade med en. 357 Magnum mot mig...
Skrek med utrikisk dialekt om att döda gisslan.
- Fler med vapen? - Inte som jag såg.
- Hörde du nåt? - Nej, sir.
Jag hade en 357:a riktad mot mig. Det gör mig osäker, tråkigt nog.
Okej.
Bra, bra. Du gjorde ett bra jobb, inspektör.
Har du blivit hotad med skjutvapen förut?
- Ja, en gång. - Jaså?
Av en 12-åring.
- Hur kändes det? - Det var inte en av mina bästa dagar.
Det kan jag tänka mig.
När vi är klara får du gå.
Gör det inget stannar jag gärna ett tag.
Åtminstone tills vi får kontakt.
Sånt gillar jag att höra.
Va? Kom igen. Varför gör du så här mot mig?
Pappa, vad är det som händer?
Alla bankanställda räcker upp en hand!
Bankanställda på den här sidan! Alla andra där!
Jag vill att alla plockar upp sina mobiler och nycklar...
ur sina fickor och handväskor och håller upp dem.
- Vad heter du? - Peter.
- Peter vadå? - Peter Hammond.
- Var har du din mobil? - Jag glömde den hemma.
Peter, tänk efter noga innan du svarar på nästa fråga.
Svarar du fel kommer det att stå på din gravsten:
"Här ligger Peter Hammond, en hjälte...
"som modigt försökte förhindra ett briljant bankrån...
"genom att gömma sin mobiltelefon...
"men som hamnade här skjuten i sitt jävla huvud."
Så, Peter Hammond...
var är din mobil?
Jag säger ju det, jag glömde den hemma.
Kortnummer - 2: P Hammond
Okej. Jag gjorde bort mig. Jag är ledsen.
Oroa dig inte för det.
Får jag prata med dig! Snälla, lyssna.
Låt mig förklara.
Hjälp!
Sluta!
Nån annan här som är listigare än jag?
- Och du heter? - Vikram Walia.
Vikram Walia. Tack, Vikram.
Hallå, herrn.
Behåll den.
Män här. Kvinnor här.
Sätt fart!
Jag vill att alla tar av sig allt utom underkläderna.
Nu.
Damen?
Tro mig, det här är den enda situationen där jag skulle be er göra det här.
- Ta av dig dina jävla kläder. - Nej.
Du borde skämmas.
Vad är det med dig mishegoyim?
Gör det. Roa mig.
- Ta av dig dina jävla kläder. - Nej!
Stevie?
Sätt fart!
Nu vill jag att alla...
sätter på sig varsin av de här overallerna och maskerna.
Shon Gables, CBS 2 News, utanför Manhattan Trust Bank...
Där vi just har fått veta av utredarna...
att banken blivit rånad.
Den misstänkte eller de misstänkta är där inne...
med ett okänt antal gisslan.
- Kommissarie Darius? - Ja.
Jag är Frazier och det här är Mitchell.
Hej.
Vi jobbade med den där sjukhusgrejen på 93:rd...
under min utbildning.
Ja. Det var ju en tråkig historia.
Ja, det var det.
Vad har vi här?
Jag har ett okänt antal misstänkta och gisslan.
En bank och en miljon åskådare, och jag ser inte in...
- så jag är lite upptagen. - Jag förstår.
Herr Frazier, jag jobbar med Grossman.
Behöver du nåt så tala med honom, okej?
Nej, det är inte okej, kommissarien.
Kriminalinspektör Grossman har semester.
Så kriminalinspektör Frazier är boss idag.
Om du behöver nåt, snacka med mig, okej?
Så får det väl bli.
Ja, så är det. Har du västar till oss?
- Berk! - Ja!
- Ordna västar åt dem! - Okej.
- Och registrera dem i sambandsloggen. - Okej.
Vi går nu...
och låter er ta hand om brottsplatsen.
Säg till när ni kan ge oss en uppdatering.
- Okej. - Vi går ner till fiket.
Gå inte in i banken utan att ringa oss först.
- Okej. - Trevligt att ses.
Borde inte vi vara där inne?
Vi ger honom lite tid. Ser vad han gör.
Tills han har kontroll över läget...
skiter han i oss.
Han ringer oss senare. Jag vet hur han jobbar.
Du bestämmer.
Kan du lyfta upp det där? Ja, jag gör visst det.
Grossman sa att de här grabbarna...
inte respekterar det vi gör.
- Hur menar du? - För dem är det bara taktik.
Vi har en mental aspekt som de inte förstår.
- Jag sa ju att du klarar det här. - Ja.
Jag väntar på att nån överordnad dyker upp och säger:
"Gör så här."
Vad hände på sjukhuset?
En kille sköt sig själv och sin flickvän.
Jag sa ju det... Jag har...
hjärt... hjärtproblem.
Res på dig.
Lägg ner vapnet!
- Rör dig inte! - Skjut inte!
- Jag har inte...
- Kom hit! - Jag jobbar på banken!
Ner på knä, nu!
- De skickade ut mig hit! - Nu!
- De skickade ut mig! - Nu!
- Håll er borta! - Handfängsla honom.
Försöker ni nåt slänger han ut två döda!
- Vem sa det? - Jag vet inte vem!
Han med en stor jävla pistol!
- Det är vem! - Okej, ner på knä.
- De är fyra stycken! - Kom igen.
Herregud!
- Lugna ner dig! - Kom igen.
- Kommer jag på tv? - Javisst, du är den stora stjärnan.
Tvivlade jag på att jag skulle få se min familj igen?
Ja, jag tänkte på det. I början...
Det var för mycket då.
Med en pistol mot huvudet. Men efter ett tag...
tänkte jag på...
Ja.
Du vet, inte få träffa frugan igen.
Mina barn. Jag har en grabb på 10 år, och en dotter som är 17.
Ja, jag funderade på det. Självklart.
Det är mina älsklingar.
Vackert.
Varsågod.
Miss White, det är helt säkert.
Min enda avsikt är att bo i er underbara stad...
och njuta av det den har att erbjuda.
Ingen kontakt med din farbror?
Inte mycket nu för tiden.
Ni har inte setts på nio år?
- Du är mycket välinformerad. - Jag måste vara det. Ja?
Mr Arthur Case vill tala med dig.
Vi måste sluta nu.
Jag behöver kopior på köpebrevet...
låneansökan och det andra.
- Jag hör av mig. - Tack, miss White.
Den här vägen, sir.
Arthur Case? Är du säker?
- Han sa så. - Sa han det?
Det var inte hans sekreterare?
- Nej, frun. - Koppla in honom.
Okej.
- Madeleine White. - Jag heter Arthur Case.
God morgon.
- Har vi presenterats? - Nej, sir, jag tror inte vi har det.
Och ändå dyker du alltid upp...
på mina 4:e julifester i Southhampton.
Ja, vi har en del gemensamma bekanta.
Det verkar så.
Jag ska komma till saken.
Jag har ett problem som kräver nån...
med speciella talanger och total diskretion.
Är du en sån person eller är jag felinformerad?
Fortsätt.
Kan jag hämta dig om fem minuter?
- Jag går ner. - Tack.
De hade en smått genial plan...
för att göra oss totalt förvirrade...
och hindra oss från att kontrollera oss själva.
De var mycket...
påstridiga men ändå märkligt kyliga.
De kallade varandra varianter på Steve.
Steven, Steve-O, Stevie.
Och de kallade er...?
Inget. De bara...
Du ljuger för mig. Berätta sanningen.
Se på mig och berätta sanningen.
De hade AK-47:or. Fyra av dem.
- Du kan vapen. - Nej.
- Jag vet inget om sånt... - Men du vet hur en AK-47:a ser ut.
- Alla känner till dem. - Alla?
Alla som nånsin sett en actionfilm.
- Har du rånat en bank förut? - Skämtar du?
Skulle jag råna en bank? Nej.
- Har du aldrig stulit? - Aldrig.
- Aldrig? - Aldrig någonsin.
- Vet du vad? - Det var en gång.
Jag stal en femcentare från mormors handväska.
Hon var polska.
Jag brukade säga till henne: "Mama, toh nicklah, toh nicklah."
En dag öppnade jag hennes plånbok och det låg en femcentare där.
Jag tog den.
Det är det enda jag nånsin stulit.
Det var inte meningen att vara krånglig.
Glöm det där. Vad är det som händer?
Gisslan de släppte var Herman Gluck, 73.
Han hade bröstsmärtor. Han är hos sjukvårdarna.
De bad honom hälsa att om poliser kommer i närheten av dörren...
slänger de ut två döda.
Han tror det är fyra gärningsmän. De kom in klädda som målare.
Bankens lokaler är videoövervakade.
Vi laddar ner bilderna...
från bankens centrala säkerhetsavdelning. Det tar ett tag.
Kvarteret är avspärrat. Jag har män i fönstren.
Vi kollar avloppen med kommunen.
Telefoner?
Vidarekopplas till ledningsbussen. De kan bara prata med oss.
Mobilsamtal avlyssnas och vi kan sätta in störsändare.
Vi vill hålla det öppet om nån i gisslan vill ringa...
men vi har inte hört nåt än.
- Larmcentralen? - Bevakas.
Samtal om banker går till oss.
Mer än så har jag inte gjort.
Okej.
Jag ringer inte till dem än.
Ursäkta?
Det känns inte rätt.
Jag tänker inte fråga vad jag kan göra.
Vi får se vad han gör.
Du bestämmer.
Låt mig förklara hur jag arbetar.
Det skulle vara trevligt.
Du säger att det ligger familjeklenoder inne i ditt bankfack.
Bra.
Min erfarenhet säger mig att folk som du har folk...
som tar hand om såna saker.
Och när de inte kan det, ringer de inte mig.
Deras folk ringer mig.
Så jag vet att det finns nåt i bankfacket...
som dina närmaste medhjälpare inte ska känna till.
Inga problem.
Om jag inte behöver veta vad som finns i bankfacket, då är det så.
Men om du säger att det är gamla baseballkort...
och jag kommer på att det är avfyrningskoder för kärnvapenmissiler...
har vi ingen överenskommelse längre.
- Är du klar? - Ja.
Det som är i bankfacket, unga dam...
har tillhört mig sen innan du var född.
Det är mycket värdefullt och utgör ingen som helst fara för någon.
Förutom för dig.
För det första är det beväpnade män där inne...
så jag kan inte garantera nåt.
- Självklart. - Okej.
Varför tror du att de vill råna din box?
Det tror jag inte.
Varför talar du inte om hur du vill att det ska sluta?
Jag skulle vilja att ingen någonsin rör mitt bankfack.
Inte de, inte du, inte myndigheterna.
Ju snabbare det här upphör, desto gladare blir jag.
- Räcker det? - Nej.
Innehållet i det där bankfacket...
har stor betydelse för mig.
Så länge det är min hemlighet.
Och om den avslöjas?
Då står jag inför en del svåra frågor.
- Så det förblir låst eller försvinner. - Exakt.
- Kan du se till att det blir så. - Ja.
Jag hoppas det, men jag är skeptisk.
Vem som än gav dig mitt nummer hade samma premisser.
De var tydligen nöjda.
Steve?
Det är dags för Steve-O.
Jag gick ut och kollade avspärrningarna.
Kan du gissa vad jag hittade?
Gisslan sa att killarna kom in klädda som målare.
Ja.
Troligtvis stulen.
Låt dem kolla efter fingeravtryck.
- Är alla med? - Ja.
- Är det rätt nummer? - Absolut.
Ingenting än.
Vi har video.
Visa den.
Vad hände med kameran?
Vänta lite.
Killen där.
Det ser ut som han bländar kameran med ficklampan.
Konstigt, va? Ingen annan ser det.
- Den borde väl vara ganska ljusstark? - Kan vara infrarött.
- Va? - Infrarött ljus.
Människor ser det inte, men en kamera ser det.
Han slog ut kamerorna helt obemärkt.
Ja...
Han slog ut kamerorna kl. 10.00...
Så under två minuter...
har vi inga bevis på att folk har gått in eller ut. Toppen.
Miriam, hur länge var du där innan det började?
Bara några minuter.
Vad hände efter explosionen och rökutvecklingen?
De sa åt oss att lägga oss. Och blunda.
Sen minns jag att en av dem...
sa åt de andra att fixa kamerorna.
- Videokamerorna? - Jag vet inte.
Nåt annat?
Nej, bara...
- Säkert? - Ja, jag...
Kan du tala om vad rånarna heter?
Jag bara retas med dig.
- Hur mår du? - Tack.
Okej.
- Det var avskyvärt. - Var det illa?
Jag menar, de tvingade oss att klä av oss.
Vi fick ta av oss alla kläder.
Jag vet inte varför de gjorde så.
Jag trodde verkligen...
Jag trodde att de skulle döda mig.
Ja.
- Det är bra, kära du. - Okej.
- Kan jag gå? - Nej.
- Inte? - Nej, du måste stanna.
- Du måste stanna. - Nej, gå du.
Nej, stanna. Nej, gå.
Rånade du banken?
- Rånade du den? - Ja.
- Nej. - Är det säkert?
- Rörelse vid dörren. - Sätt fart.
- Lägg ner vapnen, för helvete! - Skjut inte!
Rör dig inte!
Han har nåt fäst vid sig.
Sätt händerna på huvudet och ställ dig på knä!
Ner på knä, nu!
- Han är bunden! - Han är bunden.
- Jesus, visitera honom noga. - Okej.
- Jag är gisslan! - Försiktigt.
- Sakta. Var mycket försiktig. - Jag ser inte härifrån.
- Jag ser honom. Har fri sikt. - Några vapen?
- Vem är du? - Vikram Walia. Jag jobbar på banken.
Vikram. Är det här en bomb?
- Fan! En arabjävel! - Va? Nej. Jag är sikh.
- Är det en bomb? - Nej.
- Svara mig. - Nej.
- Är du minerad? - Nej, för fan.
Okej, Vikram, lugna ner dig.
- Jesus. Hjälp till här. - Jag vet inte.
Det rör sig inne på banken.
- Tryck ner honom. - Ta honom.
Vad fan? Ta det lugnt.
Min turban. Släpp mig. Lugna ner er.
Min turban! Ge tillbaka den.
Tyst.
Vad gör du? Ge mig min turban.
- Sno inte min turban! - Tyst.
- Vad fan? - Skynda på nu.
Låt mig vara!
Och kl. 11.00 och 12.00...
Glöm inte kl. 13.00 med Joel Klein.
- Madge, vilken dag. - Ers nåd.
Madeleine! Hur är det?
Tack för att du tog emot mig så snabbt.
- Madge, är vi klara här? - Ja, borgmästaren.
Den här vägen, miss White.
Jag har alltid tid att sätta på mig smoking och äta gratis för en god sak.
Vem räddar vi den här veckan?
Jag jobbar med Joseph Freidkins...
minnesfond för ryggmärgsforskning.
Insamlingen är nästa månad.
Din närvaro skulle betyda mycket för oss.
Nöjet är mitt. Är det något annat jag kan göra för att...
- Vad fasen är det du vill ha? - En tjänst.
- Åh fan. Vad för slags? - Den sista jag kommer att be dig om.
Det vore inte dumt.
Du känner till det här gisslandramat.
Vad har det med dig att göra?
Jag behöver hålla ett öga på det.
Kör ner mig dit och säg till den som har ansvaret...
att jag har fria händer.
Du är helt jävla galen.
Vore det lätt skulle vi inte bli kvitt.
- Det är omöjligt. - Inget är omöjligt.
Kräv in några skulder bara.
Jag kanske måste sätta mig i skuld.
Då är det exakt vad du kommer att göra.
Du är en enastående fitta.
Tack.
Det har varit en spänd situation flera timmar nu.
Det är oklart hur många gisslan är...
och hur många rånarna är.
Man säger att det startade som ett bankrån...
men utvecklades till en gisslansituation.
Förhandlare jobbar hårt...
och läget är oklart när det gäller möjliga skador.
Vi håller er informerade...
och är kvar och följer utvecklingen.
Det var allt härifrån nedre Manhattan.
I direktsändning, jag heter Sandra Endo.
"Skydda och tjäna", fan heller! Var är min turban?
Jag talar inte utan min turban.
Jag täcker mitt huvud i respekt för Gud. Jag är sikh.
Vi ska leta rätt på den.
Inte arab, som polisen sa.
Det var inte det du hörde.
Det var mycket som hände. Du var desorienterad.
- Jag hörde inte det. - Jag hörde det jag hörde.
Jag säger vad ni vill.
Jag behöver inte det här, bara min turban.
- Vi ska få fram turbanen. - Vi ska hitta den.
Inte "få fram". Jag vill ha min turban nu.
Tänk på gisslan.
De svävar i stor fara.
Berätta vad som händer inne i banken.
Vi kan diskutera det här senare.
Du kan lämna in ett klagomål.
Just nu måste vi hantera den här situationen.
Först slår ni mig, sen ska ni ha hjälp.
Du borde tänka på dina medarbetare.
Jag kan be om ursäkt å New York-polisens vägnar, men det var inte vi.
- Vi försöker... - Vad vill ni veta?
- Hur många är de? - Ungefär fyra.
- Hur många i gisslan? - Jag vet inte. Tjugo. Trettio.
Jag är trött på den här skiten. Hur är det med mina medborgerliga rättigheter?
Jag blir trakasserad överallt.
Jag är gisslan. Jag blir trakasserad.
På flygplatsen...
blir jag alltid kollad "slumpmässigt".
Slumpen, så fan heller.
Men du har inte problem att få en taxi.
Ja, det är väl en bonus.
Sätt isen mot ansiktet.
" Två fulltankade bussar. En fulltankad jumbojet...
"med piloter på JFK, startklar på banan."
Vi har till kl. 21.00 på oss...
sen dödar de en ur gisslan varje timme.
"Banken är minerad med Semtex. Vi kan visa om det behövs."
- Ge honom inget flygplan. - Det finns inget plan. Kanske en buss.
De får inget förrän jag talat med dem. Inte ens kaffe.
Nu väntar vi.
Låt dem undra vad vi gör.
Det här är Arthur Case.
- Han är... - Styrelseordförande.
- I banken. Vill ni tala med honom? - Absolut.
Mr Case, jag är Frazier, kriminalinspektör.
Är det nåt vi bör veta?
Nej. Jag bara undrar om det är nåt jag kan hjälpa till med.
- Har de ställt några krav? - De vill ha ett flygplan.
Jag förstår.
Ska jag ordna det åt er?
Förlåt. Jag måste ha missförstått.
Det är helt i sin ordning, mr Case.
Var kan vi nå er om vi behöver nåt?
Det är mitt folk där inne...
Jag skulle vilja stanna här. Jag ska inte störa er.
- Jag ska vara tyst... - Inspektör Collins?
Mr Case, vi håller er informerad...
men ni måste ursäkta oss nu.
- Den här vägen, sir. - Tack.
- Absolut. - Den här vägen.
- Tack så mycket. - Tack så mycket, allihop.
- Tack. - Det var så lite.
Den här vägen, sir.
"Femtio hungriga människor behöver mat nu."
Är mikrofonerna klara?
Jag behöver en kvart när vi får maten.
Pizza är bäst. Inte smörgåsar.
- Menar hon allvar? - Gör du det?
Med tio pizzakartonger med sändare...
hör vi vad de säger när de är runt dem.
Smörgåsar är osäkrare.
De kan röra på sig och jag har inte 50 sändare.
- Vad är det här? - En digital inspelare.
Spelar in en halvtimme.
- James Bond-prylar. - De finns på Nätet.
- Ska du begära en ur gisslan? - Han har gett oss en.
Ber jag om en till och han säger nej...
Han kan det här.
Han gav oss en gisslan. Vi ger honom mat.
Jag vill inte att han ser att jag bluffar.
Jag skiter i det här. Jag tar av mig masken. De kan skjuta mig.
Vill du att vi ska dö?
Lugn. Vad fan spelar det för roll?
De rånar banken där ute!
- De slog honom. - Tyst.
Tror du att de klädde ut oss på skoj?
- Jag vet inte... - Håll tyst.
...varför de satte på oss det här.
Troligtvis för att, när de stormar stället...
- alla ska bli skjutna. - Herregud!
Det är en bra plan, men nej, tack!
Håll käften, sa jag!
Nej! Gör det inte! Snälla!
Jag lyder er! Nej! Hjälp!
Snälla!
En kille skötte snacket.
Han sa åt de andra vad de skulle göra.
- Pratade de inbördes? - Vi kunde inte höra dem.
De satte oss i olika rum.
Dörrarna var låsta.
Vi visste inte vad de gjorde.
- Hörde du nåt de sa? - Jag har problem med hörseln.
- Jaha. - Jag har hörselhjälpmedel.
- Var är de? - I öronen.
- Visa oss. - Ta ut dem.
- Ja, vi får se på dem. - Ja, där är de.
Är det din andra?
Vad är det där röda?
Det är olika färg på höger och vänster.
Och för att skilja på höger och vänster.
- Höger och vänster? - Ja.
Rätt och fel.
Jag förstår inte.
- Steve? - Förlåt?
- Jag sa inget. - Nähä.
Heter du Steve?
Stevie? Steve-O?
- Hur mycket betalar de? - Förlåt?
- Du hörde vad jag sa. - Nej.
- Hur mycket betalar de? - Vem?
- Är du inblandad i rånet? - Nej.
Är du inblandad i den här situationen?
- Vadå för situation? - Ljug inte.
Får vi dricks behåller jag den.
- Lägg ner pistolen! - Ner med vapnet!
Slappna av. Lugna er.
Lugna er för helvete!
Hur står det till?
Jag är kriminalinspektör Keith Frazier, gisslanförhandlare.
Hur är det?
Hoppas pizzorna smakar bra. De kan ha blivit kalla.
Använd telefonen när som helst.
Den går direkt till mig.
Jag pratar gärna med dig.
Trevligt att prata med dig.
Fan. Det är ryssar.
Be operativa skicka hit en rysk tolk.
Och några liksäckar.
Jag hoppas du vet vad du gör.
Om vi måste skjuta mot de där vildarna...
Okej. Mitch?
Kolla med gisslan.
Ta reda på om de har hört ryska eller rysk brytning.
Det går bra.
Nej!
Ner på golvet!
Kom igen, älskling. Nu sätter vi igång.
Sluta lipa! Håll käften, för fan!
Gå in där! Sitt ner! Sätt på er era masker!
Nu sätter vi igång. Kom, Tuttis.
- Tuttis? Vem fan pratar du med? - Du hörde vad jag sa! Håll käften!
- Varför det? - Rör på ditt feta arsle!
"Feta arsle"? Skämtar du?
Tyst, annars sparkar jag dig i ditt feta arsle!
Sätt på er era masker!
Sätt era händer i golvet!
Okej.
Sätt händerna i golvet.
På med maskerna!
Händerna i golvet!
Kom igen nu, Tuttis.
Åh, fan. Sitt ner!
Hon stod i kön framför mig.
Han var kassör i min kö.
Han stod till höger om mig och hade ett barn framför sig.
Han spelade ett handspel.
Henne minns jag.
- Varför det? - Snygga bröst.
- Har du sett dem efteråt? - Jag har sett henne en gång efteråt.
- Är du säker? - Jag kunde se genom overallen.
Såna kvaliteter kan man inte dölja.
Den här killen fick oss nästan dödade.
Hur då?
De satte åtta eller nio av oss på ett kontor.
Han tog av sig masken som om han inte var rädd.
"Jag behöver inte ha den här förbannade masken."
Så de drog ut honom från rummet och gav honom stryk.
- Såg du honom nån gång igen? - Nej.
- Klarade han sig? - Han verkade vara okej.
- Känner du igen nån annan från rummet? - Jag är inte säker på det.
Ingen?
- Fortsätt titta. - Jag var skräckslagen.
Innan det började?
Du såg ingen i kön?
Jag pratade med min väninna på telefon.
Vill du ta en bild till?
Jag kan böja mig ner och ta upp en penna.
Skit samma.
Den här killen.
Ett riktigt svin.
Vad i helvete? Det här är inte ryska.
Inte? Vad i helvete är det då?
Det är inte polska. Inte ungerska.
Bulgariska, kanske.
Det är från Centraleuropa. Någonstans.
Var det allt? Du är ju språkexpert.
Vadå? Nej.
- Vad tror du? - Okej.
Det här är New York.
Nån där ute måste veta nåt.
Förmodligen korvgubben.
Berk, spela det där i högtalaren.
Ursäkta mig!
Vet någon vad det är för språk de talar?
Hallå, mannen.
Phil, släpp igenom den där killen.
- Vet du vad det är för språk de talar? - Ja, albanska.
- Albanska. - Ja, från Albanien.
Vad gör jag här?
Ska ni arrestera mig?
Nej. Kom in.
Oj.
- Vad säger de? - Jag har ingen aning.
Va? Du talar ju albanska.
Det sa jag aldrig.
Det gjorde du visst.
Det gjorde jag inte alls.
Hur kan du då veta?
Ex-frun och hennes föräldrar är albanska.
Föräldrarna pratar inte ett skit engelska.
Jag vet inte vad de säger...
men det är 100% albanska.
- 100%? - 100%.
Ring albanska konsulatet. Hör efter om de kan få hit...
en tolk, snabbt.
Du väntar där bak.
Inte igen.
Skåpbilen stals för två dagar sen. Inga fingeravtryck.
- Inget? - Inget.
Albanska?
Som sagt, 100% albanska.
Tveklöst.
- Här. - Tack.
Där har du din jävel, där har du.
Du trodde att du skulle klara dig undan, va?
Hur funkar spelet?
Man får poäng för bilstölder och när man säljer crack.
Och man förlorar poäng om nån snor ens bil eller skjuter en.
Kom igen.
Där har du! Vadå?
Snacka skit nu! Jag hör dig inte!
DÖDA DEN DÄR NIGGERN!
Här har du! Där har du! Där har du!
Du är död! Hej då!
Herrejesus!
Vad är meningen med det här?
Som Fifty säger: "Get Rich Or Die Tryin."
Man får sanslösa poäng för ett bankrån.
- Så det är häftigt? - Ja, för fan. Du vill ju också tjäna pengar.
Ät upp din bit. Jag ska ta dig tillbaka till din far.
Jag ska snacka med honom om det här spelet.
- Smakar den bra? - Tveklöst.
Det kommer att bli bra.
Bra.
Du kommer att vara hemma snart.
Schyst.
- Sir? - Ja.
- Ingen tur på albanska konsulatet. - Va?
Jag förstod honom inte, han ville nog ha pengar.
Utrikesdepartementet går inte heller.
Okej.
- Ring henne. - Är du galen?
- Jag hatar henne. - Pratar hon albanska?
- Självklart. - Ring henne.
Jag kommer att ångra det här.
- Kriminalinspektör Frazier? - Här.
- Det här är Ilina Maria. - Miritia.
- Hur står det till? - Hej.
Hur står det till?
- Vad är det här? - Parkeringsböter. Kan du fixa dem?
Vi får se.
Kan du lyssna och berätta vad de säger?
Du får inte röka här inne.
Rök då.
Är det så roligt? Vet du vad de säger?
Jag vet vad de säger. Jag vet till och med vem det är.
Gör du? Vet du vad de heter?
- Vem är det? - Böterna?
- Det är ordnat. - Det är Enver Hoxha.
- Vem? - F.d. President i Albanien.
Vänta lite.
Skulle den f.d. Presidenten i Albanien råna en bank?
Han är död.
Det är en inspelning, han beskriver albanerna som ett stort folk.
Ett odödligt folk. Jag vet inte varför.
Det är en inspelning. Är du säker?
Jag tvingades lyssna på sånt i skolan.
"Kommunismen är stor. Kapitalismen är ond. Lenin, Marx, bla, bla."
Det är Hoxha. Det är en inspelning.
Du kan följa henne hem.
Se dig för var du parkerar nästa gång.
De spelar ett band för oss?
De visste att vi avlyssnade dem.
Du har rätt, de visste det, och hur.
De ville att vi skulle lyssna...
det var bara ett villospår.
Senast jag blev avrunkad så bra kostade det fem dollar.
Fem dollar?
Tijuana. Fråga inte.
Titta på... Fy fan.
- Kriminalinspektör Frazier, angenämt. - Detsamma.
Det här är Madeleine White.
- Miss White. - En ära att få träffa er.
Miss White kanske kan hjälpa er.
Bra. Bra. Vad hade ni tänkt er?
Hon har ett visst inflytande...
på grund av omständigheter som jag inte kan gå in på.
Vad menar ni?
Han menar att det finns saker som står på spel...
långt över din lönegrad. Ta inte illa upp.
Han erbjuder sig att hjälpa dig.
Få honom att höja min lön till rätt nivå...
så är problemet löst.
Du skulle redan ha fått rätt lön...
om du varit mer diplomatisk. Men vi kan prata om saken.
Jag skämtar. Jag får min befordran när det är dags.
Vill du snabba på det, så visst.
Det handlar också om 140000 dollar som försvann...
när ni tog Madrugada.
Jag förstår.
Jag hade inte med det att göra.
Vi har prickskyttar i fönstren.
I huset bredvid, på taket.
Vi försöker få tag på kartor över banken...
så att vi kan se hur ventilationssystemet ser ut. Kanske vi kan gå ner där.
- Nå? - Är det Albaniens president?
- Ja, det är jag. - Lustigt.
- Man får inte tjuvlyssna på folk. - Vänj dig vid det.
Dit du ska finns inget privatliv.
Det har du rätt i.
Nästa vecka sitter jag och smuttar på en piña colada...
i en pool med sex tjejer som heter Amber och Tiffany.
Snarare tar du en dusch med killar som heter Jamal och Jesus.
Och det tråkiga är...
att det du smuttar på nog inte är en piña colada.
- Men du kanske gillar sånt? - Du vill verkligen göra mig förbannad.
Så här är det.
Jag behöver ingen statusrapport, Serpico.
Jag säger hur det är.
- Visst. Jag menade... - Så här ligger det till.
Ge mig det jag har begärt.
På utsatt tid.
Annars får ni se mig göra det jag har lovat göra. Förstått?
Ja. Jag försöker skaffa det du vill ha.
Men du får förstå...
att stan har inte 747:or som står och väntar på såna här dagar.
Skaffar ni inte fram mitt plan...
- kan ni skicka hit en likbil. - Snälla.
Vi fokuserar på hur vi båda ska få det vi vill ha.
Hallå! Du lyssnar inte.
Skaffa fram det jag vill ha så dödar jag inte nån.
Javisst. Jag håller på.
Nu försöker vi hålla oss lugna, okej?
- Låter inte jag lugn? - Jo, det gör du.
Jo, det gör du.
- Så, mr Damajian... - Damerjian.
- Är det albanskt? - Kalla mig bara Kenneth.
- Kenneth? - Är det albanskt?
Det är armeniskt.
Vad är skillnaden?
Jag är född i Queens.
Jag har aldrig varit i Armenien, Albanien. Bara i Australien.
Kan jag få ett glas vatten?
- Är du törstig? - Min strupe är uttorkad.
- Jag är inte skraj. - Uttorkad strupe?
- Uttorkad. - Hans strupe är uttorkad.
- Jag vill bara ha lite vatten. - Jävlar!
När du berättar vad som hände...
- Bara ett glas vatten. - Uttorkad strupe.
- Här. Vill du ha lite kaffe? - Nej.
- Jag dricker inte sånt. - Jo.
Visste du att det var ett rån?
Ja, när jag fick en pistol riktad mot mig.
Var det därför du höll upp dörren?
Hur vet du att de var rånare?
De riktade en pistol mot mig.
De är inte rånare för det.
Såg du att de tog några pengar?
Jag var i en bank, inlåst, hur länge vet jag inte.
- Okej. - Bunden i ett rum. Jag såg att du såg mig.
Du såg att jag såg dig?
- Sa du det? - Ja.
Du såg att jag hade munkavle när du kom in.
Jag utför inte mirakel. Jag behöver mer tid.
Du skulle ha använt tiden jag gav dig mer effektivt...
så hade du sluppit problemet.
- Vad vill du att jag ska säga? - Att mitt plan är klart.
Okej, Lyssna.
Jag lovar, och Gud är mitt vittne, jag gör så gott jag kan.
Det tar några timmar till.
Varför ska du få mer tid?
Du ska få det du vill ha.
Jag behöver tid för att ordna det.
Du har inget att förlora.
MAT
Vi skickar in mer mat så länge.
Jag har en fråga. Svara rätt så får du mer tid.
- Och? - Du vet vad som händer annars.
Vad väger mest?
Alla tåg som passerar Grand Central Station under ett år...
eller alla träd som fällts för att trycka alla USA: S sedlar i omlopp?
En ledtråd: Det är en kuggfråga.
Vad i helvete? Leker vi lekar nu?
Tågen.
Sedlar trycks inte på papper, utan på bomull.
- Ja, det har jag hört. - Det stämmer.
- Okej. - Inga träd har fällts.
- Säkert? - Ja. 100%.
Okej.
Jag har det.
- Vänta ett ögonblick. - Jag ringer tillbaka.
Det är en fälla. Båda väger lika mycket.
Båda väger ingenting.
Väger de inget eller lika mycket?
Lika mycket.
Båda väger lika mycket. Säg det.
Båda väger lika mycket. Okej.
- Nå? - Båda väger lika mycket.
Skicka in smörgåsar.
Bra svarat. Den här killen är galen.
Han sa: "Grand Central Station."
Grand Central Terminal heter tågstationen.
- Grand Central Station är postkontoret. - Postkontoret.
- Han har fel. - Vem då?
Ledarskurken. Tågen passerar inte Grand Central.
Det är alla tågs slutstation.
- Tunnelbanetågen, då? De passerar. - Metro North går dit.
- Hur fan vet du det? - Den går dit!
Nej. Den börjar där.
Vad pratar ni om? Hallå!
- Metro North passerar! - Hämta smörgåsarna.
- Metro North. - Men han sa "passerar".
Men Metro North kommer upp där.
Tyst. Det spelar ändå ingen roll.
Vad han sa är en sak, vad han menade är en annan.
- Det är väl alltid ett problem. - Smörgåsar.
Jag håller på.
Jag skulle vilja ha en varmkorv och öl.
Jag hade biljetter till en match med Met. Pedro är kastare!
De förlorar ändå.
- Jag vet. - Tur att de inte särade på oss.
- Tror du de är terrorister? - De är rånare.
De är kanske Al-Qaida.
Lita på mig, jag kan sånt.
- Är du Mossad? - Jag har varit jurist.
Nu undervisar jag om folkmord, slaveri...
- och krigsskadestånd. - Mira.
- Kan jag stämma nån sen? - Visst. Släpp alla hämningar.
Bli galen.
Det var ett tjusigt skithål.
- Hallå? - Hej, gullet. Hur är det?
Jag är orolig. Kommer du hem?
Ja, snart.
Men det blir en lång kväll, så vänta inte uppe.
Kan inte jag komma dit?
Jag vill inte bli distraherad av dig.
Om du är där när jag börjar på morgonen kommer du att se mig.
- Det ser jag fram emot. - Hur är det?
Okej. Vi har fått ut några ur gisslan. Tack.
- Nej. Hur mår du? - Det är okej.
Borgmästaren var på tv. Du sköter det bra, sa han. Jag såg dig med.
- Såg du mig på tv? - Ja.
- Hur såg jag ut? - Jättebra, älskling.
- Jag måste lägga på. - Okej.
- Var försiktig. - Jadå. Jag älskar dig.
Kom, vi går.
Är vi överens om grundreglerna?
- Oroa dig inte. - Jag har betalt för att oroa mig.
Visa mig bara...
att du förstår allt vi diskuterade.
- Jag förstår. - Okej.
VI GLÖMMER ALDRIG
Nån vill prata med dig.
- Hallå? - Vem är det?
Vi går inte in på namn.
- Det intressanta är vad jag kan erbjuda. - Vadå?
Om vissa intressen skyddas...
kan jag hjälpa er att få det ni kom för.
Jag betvivlar det.
Berätta vad det är för intressen.
Låt mig ta hand om det.
Vad hoppades du få ut av det här?
- Rikedom, förstås. - Självklart.
Du kanske tog dig vatten över huvudet.
- Hur så? - Jag kan inte diskutera det över telefon.
- Arbetar du för banken? - Nej.
Och du är inte polis.
Det stämmer.
Kom in.
Du får tio minuter på dig.
Är du inte ute till dess...
får du stanna tills det är över.
- Du behöver inte hota mig. - Det gör jag inte.
Jag vet att jag inte känner till allt, men om du lurar mig...
Jag skaffar mig vänner, inte fiender.
Lita på mig.
Du är på egen hand nu.
Varför tror du att jag behöver hjälp?
Det är hundratals människor utanför.
Det är inget problem.
Och de tankar ditt plan just nu.
Kom igen. Så dum är du inte.
Så här tror jag.
Ge upp nu så kan jag lova minimistraff.
Tre till fyra år.
Kan du ordna det?
Du har inte skadat nån eller stulit nåt.
Så det kan jag faktiskt.
- Det duger inte. - Jag var inte klar.
När du kommer ut har du två miljoner dollar.
Har jag? Hur?
Det väntar på dig när du kommer ut.
Tack.
Men, nej tack.
Kom igen. Det är ett generöst erbjudande.
Och du har inte mycket till alternativ.
Berätta vad det är för intressen du är här för att beskydda.
- Det kan jag inte. - Jag kan.
Låt mig berätta en historia.
Under andra världskriget var det en amerikan som jobbade i en schweizisk bank.
Jag behöver inte berätta att på den tiden...
fanns det gott om tillfällen för folk med låg moral.
Folk som den här mannen.
LIVSVERKSDIPLOM TILLDELAT ARTHUR CASE
Han använde sin position hos nazisterna för att berika sig själv.
Runt omkring honom plundrades folk på allt de ägde.
Sen använde han sina blodspengar för att starta en bank.
Så...
kan det vara mannen du arbetar för?
Eller är jag helt ute och cyklar?
- Vi förstår varandra. - Bra.
Så vad kan du göra för mig?
Jag vet mer än du, och jag har planerat det här till perfektion.
Tro mig, om jag behöver kan jag ändra hela ditt program.
Ju snarare du upphör att vara mitt problem...
och blir min lösning, desto bättre blir det för dig.
- Vad är det du vill ha? - Två minuter.
I bankvalvet, jag vill bara öppna ett bankfack.
Söker du efter det här?
Det skulle kunna vara mycket genant för din uppdragsgivare.
Han borde ha förstört det för länge sen.
Han gjorde inte det, så nu är det mitt.
Om det skulle gå så att jag en dag måste stå till svars...
för det jag gjort här...
kommer du och din chef att göra allt för att hjälpa mig.
Ta dig ut härifrån med kuvertet...
så betalar vi dig en stor summa pengar.
Jag ska ha det i åtanke.
Kan du säga hur du tar dig ut härifrån?
Jag går ut genom stora entrén. Något annat?
- Hur visste du om allt det här? - Det spelar ingen roll.
Alla lögner, alla onda gärningar stinker.
Man kan mörklägga dem, men de försvinner inte.
- Mord kommer ut? - Precis.
Jag förstår fortfarande inte vad du gör här.
Inte?
Bra.
Vi diskuterade.
Jag vill ha mer än så.
- Jag får fönstret. - Ja, sir.
Jag sa att eftersom han inte dödat någon...
kunde han ge upp och få ett lindrigare straff.
Och?
Det var i stort sett allt.
Jag brukar inte ta åt mig...
när nån behandlar mig som en idiot, men du är nära.
Jag vet att du inte gick in dit och berättade nåt han redan vet.
Berätta för mig.
Hör på.
Vårt arrangemang inkluderar inte det.
Jag vill påstå att det gör det.
Du äger inte mig.
Den här checkhistorien kan jag ta hand om själv.
Jag vet vad jag har gjort och inte gjort.
- Prata med mig. - Inofficiellt?
Allt när det gäller dig är inofficiellt. Prata bara med mig.
- Jag försökte uppmuntra honom. - Okej.
- Lät han sig uppmuntras? - Nej. Men han överväger det.
Han är smart eller hur?
- Han tror att han är det. - Ja.
Är han en av din sort? Fina privatskolor?
- Han är välutbildad. - Det är just det jag menar.
Exakt vad jag menar.
Du pratar som han, tänker som han. Vad tror du han kommer att göra?
- Han kommer inte att döda nån. - Varför inte?
- Han är ingen mördare. - Hur vet du det?
De flesta på Sing Sing...
var inte mördare innan de mördade nån.
Man vet aldrig vad nån gör förrän den är inträngd i ett hörn.
Du har inte trängt in honom.
Nej, eller hur? Det ser mer ut som om han har valt hörnet.
Helt rätt.
Är du klar?
- Så jag får gå? - Ja.
Har du ett kort, om jag behöver dig?
Ta det inte personligt, men nej.
Du har nog inte råd med mig.
Ta inte det här personligt, kyss mitt svarta arsle.
Var försiktig, Frazier. Jag biter hårdare än jag skäller.
- Hur gammal är du, Brian? - Åtta och trekvarts.
Åtta och trekvarts. Stora grabben.
- Var du rädd där inne? - Nej.
- Inte alls? - Nix. Jag är från Brooklyn.
Du är från Brooklyn? Jag förstår.
- Pistoler skrämmer inte mig. - Inte?
- Modig också? - Japp.
De beväpnade killarna... sa de nåt?
- Ja. - Vadå?
De frågade om mitt spel.
- Vem då? - Han som rånade banken, så klart.
Pojk. Visa respekt.
Brooklyn, var det han som bestämde?
Okej.
Du kommer inte ihåg nåt annat?
Han var rätt lång.
Han bar mask.
Känner du igen honom på något av de här fotografierna?
Ta god tid på dig. Titta noga.
Så där. Ta en titt.
- Med mask ser de likadana ut allihop. - Det är sant.
Med mask ser alla likadana ut.
Rånförsök, spritbutik.
Det här var ett verkligt lyft för en amatör som du.
Det måste medges, Pablo...
För det första, jag heter Paul. Inte Pablo.
Ursäkta mig.
- Vill du ha tuggummi? - Nej.
För det andra, jag är oskyldig.
Jag gjorde några misstag som barn.
Mina kompisar rånade en spritbutik.
Vad skulle jag göra?
Var växte du upp, Wassa Wassa? Park Avenue?
- Wassa vadå? - Wassa wassa.
En som inte hälsar på där du bor.
Vad heter "fängelsebunker" på spanska?
De här två?
Ringer det nån klocka?
De här två? Nej.
- Ingenting? - Ingenting.
Ser det inte misstänkta ut?
Jag skulle tro att du vill veta vilka de är.
Nej.
- Tack så mycket. - Tack.
Hallå, vet du nåt om diamanter?
Lite. Vad vill du veta?
Vad ska man betala för en diamantring?
Det beror på. Hur många karat?
Du får min brorsons nummer.
- Okej. - Han ger dig ett bra pris.
Vad har du under?
- Ursäkta mig? - Under overallen?
- Vad har du på dig? - Kläder.
Kan du visa oss?
Bara två kvinnor...
stämmer med beskrivningen av den misstänkta kvinnan.
Vadå?
Din längd, din ålder, och din...
Storlek.
Så jag har brutit mot paragraf 34 dubbel-D.
Är det vad du säger?
Hur dumma är de här idioterna som tror de att de ska få ett plan?
Han är ingen idiot.
Inte bara han. Alla som tar gisslan.
De där araberna i München.
Fick de något plan?
Och numera? Vet han inte om det?
Det kryllar av poliser här nu. Prickskyttar på taken...
Vad gör du?
Han ska få det flygplan han vill ha.
- Du kör inte enligt reglerna. - Det stör mig.
De verkar ha samma regelbok. De vet vad vi gör.
Vi försöker att maska.
Fel. De maskar.
Tänk efter. Dumma frågor, den där albanska grejen.
Vad innebär det?
Han försöker ge oss mer tid. Han ställer krav.
Ger oss tidsfrister. Vi maskar. Vi får mer tid.
Han har inte bråttom.
- Varför inte? - Det tänkte jag ta reda på.
- Ja. - Planet är klart.
Verkligen?
Ja, men först vill jag att du gör nåt för mig.
Jag vill komma in och se att gisslan mår bra.
Du får se dem när de går på bussen.
Jag vill se att inga döda ligger kvar.
Möt mig vid ingången.
- Vad hände? - Du är galen om du går in dit.
Nerför trapporna.
- Tuggummi? - Ursäkta?
- Vill du ha tuggummi? - Nej, tack.
Låt mig ta barnet.
Nej.
Några fler?
Det är några som har misskött sig.
Snälla, hjälp mig!
Hjälp oss!
Snälla, hjälp oss! Snälla!
Vi ska få ut er alla härifrån.
Det lovar jag er.
Guidningen är slut.
- Får jag ställa en fråga? - Det finns inget att diskutera.
Vad skulle du ha gjort...
om du fått planet och piloterna?
- Ursäkta? - Du vill inte det. Det ville du aldrig.
Har du hört talas om bankrånare som flyr i ett plan med 50 gisslan?
Du har sett Dog Day Afternoon. Ni maskar. Varför vet jag inte.
Vad är det? Kommer ni inte in i valvet?
Kanske det.
Det finns två utvägar...
Antigen går vi ut ihop, eller så kommer de hårda grabbarna, stänger av elen...
använder tårgas och bryter sig in med våld.
Valet är ditt. Du vill inte det. Jag vill inte det.
De vill göra det ikväll.
Har du nattkikare?
- Har ni gasmasker? - Kanske det.
- Jag beordrar snart det. - Skitsnack.
Du attackerar inte när ingen är dödad...
och det inte är nåt akut hot.
Om det slutar så, vad som än händer...
så är du inte hjälten.
Ska du bluffa så gör ett bättre försök.
Gå nu.
Okej.
Du ska veta att jag har resurser, gosse.
Jag skulle inte bli kvar alltför länge här.
Inte? Jag får kabel-tv på onsdag.
- Varför går du inte bara ut genom dörren? - Jag ska det.
Jag går ut genom dörren när allt är klappat och klart.
Kan du göra det idag?
Jag trodde inte det heller.
Några andra förslag?
Snälla, säg inte "förslag".
Min flickvän vill att jag ger henne ett förslag.
- Tycker du att du är för ung? - Nej för fattig.
Jag kan ju råna en bank.
Älskar ni varandra?
Ja, det gör vi.
Då borde pengar inte spela någon roll.
Tack, bankrånare.
Jag säger bara att kärlek inte kan köpas för pengar.
Tack ska du ha hemskt mycket...
Jag får lära mig så mycket idag.
Kom så går vi till puben tvärsöver gatan.
Glömmer gisslandramat.
- Jag bjuder på en öl. - Tack...
men jag försöker undvika barer.
Erbjudandet står kvar.
Fängelse eller kyrkogård.
Fångkläder eller id-bricka fäst i tån?
- Bestäm dig. Tick-tack. - Hallå!
Är vi klara?
Nu gick du över gränsen!
Bussar, Kojak, parkerade utanför.
Du tror att jag bluffar?
Sätt igång så får vi se vad som händer.
Håll upp skölden.
- Vad händer? - Jag har honom där jag vill.
Var då?
Bakom mig med mina brallor nere, men det är en början.
Herrejesus.
- Vad fan? - Hur länge till?
- Han har övertaget! - Två.
- Nå? - Såg han ditt ansikte?
- Två. - Tur att jag hade pistol.
Två, kanske tre timmar.
Du låter den här polisen komma för nära.
Vad hände?
Jag gav honom all anledning att döda mig.
Ja.
Han nappar inte. Varför? Han är inte den typen.
Låt oss fundera ett ögonblick.
Vi vet att det hela är välplanerat. Bandet, kamerorna, kläderna.
Planen inkluderar inte flygplan.
Han har nåt på gång, men det är inte våld.
- Jag lyssnar. - Hur är mottagningen?
- Ursäkta? - Kameran på bilen.
Zooma in fönstren på andra våningen.
- Rourke? - Det är på gång.
Nej! Jävlar!
Fan, också.
Keith! Keith!
Vad fan gör du?
Förutom det som är uppenbart?
Kom igen, det här är inget bankrån!
Det är ditt fel. Jag sa åt dig att skaffa fram bussar.
Fan ta dig! Jag dödade inte nån!
Jag har 50 personer till. Jävlas med mig igen...
då får du de två längsta dagarna i ditt liv.
Berätta vad du verkligen vill ha så skaffar jag det åt dig.
- Jag lovar. - Jag sa ju det, två bussar och ett plan.
Och logeplatser bakom slagmannen på Yankee Stadium.
Kom igen. Ljug inte för en lögnmästare.
Du har planerat det här är i detalj.
Du har fått oss att dansa efter din pipa, men det är slut med det.
Du är smart för att vara snut.
Ut med dig.
Tänker du skjuta mig?
Gör det, du har inget att förlora.
Jag har inget att förlora heller, så skjut mig.
Gör det.
- Skjut mig. - Fan ta dig.
Be dem skicka hit nån som är normal.
Vi har ett stort problem.
Det är inte din dag i dag.
Hur är det, kommissarien?
Ni litade på mig...
Du är en bra polis, Frazier. Jag behöver fler som du.
Men sumpar du det här, gör du det ensam.
Du måste förstå...
Nej. Det här är mitt problem.
När jag lägger mig är allt skitbra.
Nu kl. 3.15 har vi en död gisslan.
- Ja, men jag kan få ett slut på det här... - Det är slut.
Tror du att jag har nåt val?
Jag måste svara inför polischeferna.
Darius övertar ansvaret. Så är det.
Hej.
- Vad sa han? - Så var det med det.
Fan.
- Det är en taktisk mardröm. - Jag vet.
För det första, det här är enda vägen in.
I trappan ser vi ingenting.
När vi kommer upp är vi helt oskyddade.
De kommer att ha täckning. De kan skjuta oss som sittande fåglar.
Om vi klarar av att ta oss nerför trappan...
kan vi inte skilja på rånargänget och gisslan förrän de skjuter mot oss.
Även utan sprängmedel är det en mardröm.
Skynda på! Skynda på!
Öppna dörren!
- Fortsätt. - Till höger.
Kolla händerna.
Glöm inte att gisslan kan dödas.
Lägg ner vapnet!
Backa undan!
Vi hoppas kunna särskilja dem från gisslan.
Tvinga dem till övervåningen, döda dem.
Döda dem.
Pistol! Pistol! Pistol!
Och om de är fler än fyra?
Det är det som är galet. Alla i overall kan vara en gärningsman.
Vi kanske skulle klä ut våra killar som målare.
Använda gummikulor. Skjuta mot huvudet. Knocka dem.
- Ingen dum idé. - Ja.
Gummikulor blir det.
Misslyckas det här...
får du hela skiten i ditt knä.
- Och jag blir befordrad. - Va?
Jag blir befordrad. Allt är inte som det verkar vara.
- Vad menar du? - Förste kriminalinspektör, Keith Frazier.
- Menar du allvar? - Ja.
Tacka borgmästaren och vår mystiske gäst.
Kom ni överens om nåt?
Blir du aldrig befordrad? Fan.
Jag jobbade hårt för det.
Alla får sitt. Jag får mitt.
Jag väntar utanför.
Vilken dag.
Stormar de banken utan dig? Det är inte rätt.
Berätta om 12-åringen som hotade dig med vapen.
- Nu? - Ja.
Förra året, när jag var i 33:e...
stoppade jag ett slagsmål vid en skola.
En liten spanjack fick mycket stryk.
Gör mig en tjänst, tona ner rasist-språket lite.
Jag stoppar slagsmålet...
vänder mig om, och där står han med en 22:a riktad mot mig.
- Jaså? Vilken unge var det? - En annan unge, en... afroamerikan.
- Afroamerikan? - Ja.
Han dök upp från ingenstans.
Vad gjorde du?
Det ska jag berätta.
Jag blev skjuten i bröstet.
Så ursäkta mina eufemismer.
Men jag är hellre gammal och intolerant än ett tjusigt ungt lik.
Inget illa menat.
Jag försöker bara hålla dem borta från oss.
Nu ser vi till att få ut de här människorna från banken.
Ja.
Jag ska vakta min tunga.
Man vet aldrig vem som lyssnar.
Vad gör du?
Fan.
De har buggat oss.
Darius!
Rör er inte!
- Va? - Allt är en enda röra!
Rör er inte! Håll tillbaka dina killar!
Vadå?
De har hört allt vi sagt i bussen!
- Va? - Dra er tillbaka!
Lådan med kraven! De har hört allt vi sagt!
Det var en sändare i den. Vi var buggade!
Nej, jag går in.
Fan.
Samla alla.
Steve! Steve-O!
De bryter in.
- Är alla klara? - Ja.
Okej! Alla går ut!
- Sätt på er maskerna! - Ut med er!
- Rör på er! - Iväg!
Skynda på!
- Nu! - Ut med er!
Iväg!
Upp för trapporna, för helvete! Rör på er!
Rör på er!
- Skjut inte! Skjut inte! - Skjut inte!
- Ner på marken! - Skjut inte!
Eld upphör!
Eld upphör! Eld upphör!
Kom igen.
Händerna på huvudet! Ner!
Händerna på huvudet.
- Stoppa honom, nån! - Ner!
Händerna på huvudet.
- Händerna på huvudet! - Ner med dem!
- Ner på marken! - Händerna på huvudet!
Rör er inte!
- Händerna på huvudet! - Handfängsla dem!
Vad händer?
Ta inga risker!
Det var inte jag! Jag är ingen brottsling!
Handbojor!
Skjut inte!
- Rör dig inte! - Det gör jag inte!
- Rör dig inte! - Rör dig inte!
Kolla dem. Se till att de inte har några vapen på sig.
- Hernandez! - Här.
ESU-teamet! Uppställning!
Dörr till vänster.
- Klart till höger. - Klart!
- Vänster sida klar. - Klart!
- Klart. - Klart.
- Allt klart! - Kolla under skrivbordet.
- Klart. - Jag kollar kontoret.
- Allt klart. - Klart.
Klart.
Allt klart här.
Uppställning på trappen!
Sätt igång, grabbar!
Klart!
- Klart. - Klart.
Klart.
- Klart. - Klart.
Vi går in. Kom upp hit med en sköld.
Ta hit skölden.
Klart.
- Vi är nästan klara. - Kolla ordentligt.
- Jag söker vidare. - Fortsätt.
Uppfattat.
Färdig? Täck mig.
Det här är sista dörren.
- Klart! - Kom ner.
- Nån död gisslan? - Nej.
Du måste ha missat nåt.
Jag är rätt säker på att bara vi är här.
Kolla här, de glömde att råna stället.
- Herrejävlar. - Hittar du inte nån?
Vi letar fortfarande, men varken banditer...
minering, tunnlar eller skador.
- Och inget saknas. - Toppen.
Vi efterlyser David Copperfield.
Ni kan säkert ert jobb...
men har de inte simmat ut genom toaletten...
ligger de skyldiga uppe på trottoaren.
Bra jobbat.
Vad är det där?
Mobiler.
- Grabbar! Ni måste se det här. - Okej.
Collins! Ta en uniformerad polisman och räkna pengarna, fort.
- Ja, sir. - Och avvakta.
Låt er inte frestas, det gäller även dig!
Ja, sir!
Här.
- Vad är det? - Du gillar säkert det här. Leksaksvapen.
Du skojar med mig.
- Leksaker. - Som om det inte var konstigt nog ändå.
Kommissarien, kom till damrummet.
Jag kommer.
Kolla här.
Ni kan sluta leta efter den där kroppen.
Falska vapen.
Falsk avrättning.
Ingen går hem förrän alla är förhörda.
Kommissarien, vi har nåt i förrådet.
- Porcario? - Ja.
- Var ligger herrarnas? - I korridoren till vänster.
Ta upp dem. Sätt dem på bussen.
Jag är gisslan. Knuffas inte.
Kvinnlig gisslan ska enbart visiteras av kvinnlig personal!
Hör på, få upp dem.
- Jag hör dig inte. Va? - Valerie Keepsake.
Valerie Keepsake. Gå på bussen.
- Kenneth Damerjian. - Ja.
Person ett.
- Jag heter Peter Hammond. - Eric Dodge.
- Vänta! - Chaim. Jag heter Chaim.
Jävla skithög.
Lugn.
Tala bara om vad du heter.
Säg ditt namn.
Jag jobbar på banken!
Jag är väktare på banken! Ingen lyssnar på mig!
Vi ska reda ut det där.
Så säger alla! Ingen lyssnar på mig!
Vi ska reda ut det där.
- Jag går inte ombord på bussen! - Jo, då.
- Skynda på! - Jag jobbar på banken!
Collins, kan du ta det här?
Jag jobbar på banken!
Se bara till att få honom ombord på bussen.
- Ingen lyssnar! - Lugna ner dig. Kliv ombord.
- Kom igen. - Den här vägen.
Ta henne till Sarge. Kom igen.
Ta ett par från kön där.
Kom igen.
Vilken röra.
Det är uträknat från början till slut.
Förklara.
Vi fotograferar alla som kom ut från banken.
Vi förhör dem, visar dem fotografierna.
De flesta kan inte peka ut nån som är skyldig till nåt.
Vi frågar om de känner igen nån som inte tillhörde rånarna.
Även om nån verkade vara en möjlig misstänkt...
är det två eller tre andra som utesluter samma person.
Det är som om det aldrig hänt.
- Hur är det med fingeravtryck? - Överallt. Än sen?
- Det visar bara att de varit där. - Alibin?
Nästan alla har det.
Även om ett alibi är svagt...
skulle en ur gisslan identifiera personen som okej.
Tillbaka på ruta ett.
Brottsregistret?
En anställd med en del ungdomssynder.
Ursäkta.
En kund var efterlyst för obetalt underhåll.
En annan hade ett par bilstölder på sig.
Samma problem igen. Plus att han var en idiot.
- Kamerorna i banken? - Oanvändbara.
De har tänkt på nästan allt.
- Det låter som allt för mig. - Utom det här.
Vi har inte hittat vare sig 357:an eller den som höll i den.
Om du hittar den är det inga avtryck på den ändå.
- Lägg ner. - Lägg ner?
Vad väntar du dig att jag ska säga?
Kommissarien, det här stinker som helvete. Nån gjorde nåt här.
Du sa det själv.
Du har inget rån. Inga misstänkta.
Ingen flåsar mig i nacken och kräver svar.
Jag kräver inga svar. Lägg ner det.
Jag förväntade mig inte det här.
Jag ska hitta andra fall åt er att lösa.
Okej.
Här är något som du förmodligen har förväntat dig.
- Man har hittat Madrugadapengarna. - Åh, fan.
Vill du veta var de fanns?
- På mitt bankkonto? - Nej.
- På mitt sommarställe? - Nej.
- I min plånbok? - Nej.
I så fall, nej. Jag vill inte veta.
Vilket skitsnack.
Det är bara vi som försöker fånga bovarna...
och de sätter åt oss så här?
Vi sätter efter dina belackare...
i Corleonestil, som Michael Corleone.
"Michael Corleone, förnekar du satan?"
"Ja, det gör jag."
Nummer 392 är borta.
- Va? - Bankfack 392.
Enligt listorna finns det inte.
Kritstrecksrandiga, vita, jävla lögnerska.
- Sa inte Coughlin åt oss att släppa det där? - Kom.
Tack igen, ers nåd. Jag hämtar det imorgon.
- Ja, välkommen. - Tack.
Vad gör du?
Vad har du för affärer med domare Pasqua?
Polisärenden.
- Skulle inte du lägga ner det här? - Jag har ett jobb att sköta.
Sen när blev jobbet viktigare än karriären?
- Glömde du vårt arrangemang? - Vi har inget arrangemang.
Så här går det till...
Nej, så här går det till.
Tryck här för att spela in, och här för att spela upp.
Det gäller också de 140000 dollar som försvann...
vid tillslaget mot Madrugada.
Jag hade inget med det att göra.
Vi vill vara på din sida i det ärendet.
I utbyte mot att jag gör nåt oetiskt?
Ta inte illa upp...
men jag behöver inte er på min sida.
Jag är oskyldig.
Oskyldig eller inte, du åker dit.
Ge miss White det hon behöver, annars är din karriär över.
Slut.
Kaputt.
Så? Du gav mig det jag ville ha.
Din karriär blomstrar och allt är bra.
Vad gömde Case?
Det finns ett känt talesätt av baron de Rothschild.
"När blodet strömmar på gatorna, köp fastigheter."
Jag tror att mr Case tog det till sig.
Men han gör bara som hälften av de största företagen.
Släpp det.
Du är en bra polis.
Stan behöver dig.
- Damen! Ni har gått fel. - Jag har bestämt möte med nån.
Arthur.
- God morgon. - Åh, miss White.
Varsågod och sitt.
Tack, Vincent. Det är bra så.
Vad sa han?
Frazier visade sig vara ganska smart.
Men jag satte fart på hans karriär, så han är under kontroll.
Jag hoppas det. Kuvertet...
Var är det nu?
Gängets ledare behåller det...
som en försäkring för att hindra dig från att hämnas.
Han har inga höga tankar om dig.
Vilket betyder?
Låt mig se. I ett nötskal, du blev rik...
på affärer med nazisterna under Förintelsen.
Ja.
Det var 60 år sen. Jag var ung och ambitiös.
Jag såg en genväg till framgång och jag tog den.
Jag sålde min själ.
Jag har försökt köpa tillbaka den ända sen dess.
Men du och den där mystiske mannen förstår varandra?
Jag tror det. Och han klarade att ta sig ut med kuvertet.
Om han nån gång försöker med utpressning...
betalar du och får tillbaka det.
- Det var väl allt. - Jag förmodar det.
- Skitsnack. - Ursäkta?
Han gjorde inte det där för att lägga ditt kuvert under madrassen.
De rörde inte pengarna, Arthur.
Så...?
Så han måste ha haft nåt annat med sig ut därifrån.
Banken sa att inget saknades.
Så det måste ha funnits nåt i det där bankfacket...
som var värt mer än ditt kuvert.
Du behöver inte berätta för mig.
Det är bara en sak det skulle kunna vara.
Diamanter.
Och så är det ringen.
Cartierringen.
Den tillhörde hustrun till en parisisk bankir.
En rik fransk-judisk familj.
Under kriget blev ringen och allt de ägde...
konfiskerat, och de skickades till koncentrationsläger. Ingen överlevde.
Vi var vänner.
Jag kunde ha hjälpt dem.
Men nazisterna betalade för bra.
Kan jag lita på att du håller det du fått veta idag...
konfidentiellt?
Trots eventuella åsikter?
Ja, Arthur.
Jag skulle gärna tala om för dig vilket monster du är.
Men jag hjälper bin Ladens brorson att köpa en andelslägenhet på Park Avenue.
Vore det sant hade du inte sagt nåt.
Vi anger dig som referens.
Mitt namn är Dalton Russell.
Lyssna noga till det jag säger...
för jag väljer mina ord väl och jag upprepar mig aldrig.
Jag har sagt vad jag heter. Det är "vem".
"Var" kan bäst beskrivas som en fängelsecell.
Men det är en stor skillnad...
på att sitta i en liten cell och att sitta i fängelse.
"Vad" är enkelt.
Nyligen förberedde och genomförde jag det perfekta bankrånet.
Det är också "när".
När det gäller "varför", förutom det uppenbara finansiella motivet...
är det ytterst enkelt.
För att jag kan.
Då återstår bara "hur".
Och däri, som poeten skulle ha sagt...
ligger problemet.
- Han kommer att stinka skit. - Vad förväntar du dig efter en vecka?
Ja.
Varför tror du jag vevade ner fönstret?
Fan.
De där snutarna går in på banken.
- För att ta mig? - Svårt att säga. De är bara två.
Allt går bra idag. Nej.
Ja, vid kl. 17.30. Okej.
Det låter roligt. Okej.
Vi hörs.
- Förlåt. - Ursäkta mig.
Mr Hammond?
God morgon, kriminalpoliserna.
Helt planenligt.
Jag har ett domstolsbeslut på att öppna bankfack.
Nummer 392.
Tack, gode Gud.
Var är den?
Jag lämnade den där inne.
Den här vägen.
Varför lämnade du ringen?
Lita på mig.
Jag lämnade den i goda händer.
Jag är inte nån martyr.
Jag gjorde det för pengarna.
Men det är inget värt om man förlorar självrespekten.
Respekt är den ultimata valutan.
Jag stal av en man som sålde sin för några dollar.
Sen försökte han tvätta bort sin skuld.
Dränka den i ett liv av goda gärningar och en sjö av respektabilitet.
- Låt mig ta den. - Låt mig.
Och det funkade nästan.
Okej.
Men, oundvikligen...
ju längre bort du springer från dina synder...
desto mer utmattad är du när de kommer ifatt dig.
Och det gör de.
Vilken jävel.
Helt säkert.
Det kommer inte att misslyckas.
Vad tror du att den är värd?
Måste du fråga har du inte råd med den.
Bra att min flickvän inte är här.
FÖLJ RINGEN
"Följ ringen"?
- Kriminalinspektör Frazier. - Mr Case.
- Hur är det? - Det är bra.
Ingen dog på banken. Alla är glada. Sånt gillar jag.
Underbart.
- Kriminalassistent Mitchell. - Mr Case.
- Varsågoda och sitt, mina herrar. - Tack.
- Får jag bjuda på nåt? - Nej.
Jag måste säga...
att jag blev mycket imponerad...
av hur du hanterade den här affären.
Tack, mr Case.
När jag hör "New Yorks bästa"...
tänker jag på dig.
Du ser till att alla andra har det tryggt.
- Ursäkta mig. - Vad är det som är så roligt?
När ni säger "alla andra". Det är en kategori som ni...
inte har tillhört på länge.
Touché. Det förneker jag inte. Det har gått bra för mig.
Det har det. Men jag är förvirrad.
Jag har ett fall...
där beväpnade rånare belägrar er bank.
Det är er bank, eller hur?
Jag är styrelseordförande.
Sen...
försvinner rånarna. Poff.
Och de tar inte ett enda öre?
- Frågar du mig? - Ja, det gör jag.
Det är er bank. Ni äger den.
Det är en liten del av vår organisation.
Inga rånare. Inga offer. Inget saknas.
Första gången i polisens historia.
Helt otroligt.
Man måste undra vad fan som hände. Gör inte ni det?
Jag gillar inte din ton.
Inte det? Ge mig ett rakt svar då.
Det är grunden i ert imperium. Ert skötebarn.
Vad tror ni hände?
- Jag har ingen aning. - Kom igen, nu. Kom igen.
Jag ska säga vad jag tror.
Jag tror att kvinnan lappade ihop saker.
Miss White. Ni betalade henne. Vad gjorde hon där?
Det här är absurt.
Antyder du att jag var inblandad?
392.
Bankfack 392. Vad handlar det om?
- Jag har ingen aning. - Ljug inte för mig.
- Jag ljuger inte. - Jag gick igenom bankens register.
Över bankfacken.
Först såg allt bra ut...
men det fanns ett bankfack som var oregistrerat...
ända sen 1948.
Jag undrade vem som kunde lösa den gåtan.
Troligtvis han som glömde att nämna...
att han byggde banken.
Det går inte ihop, mr Case.
Jag är nog tyvärr inte till någon hjälp mer.
Det är nåt riktigt fult, eller hur?
Mr Frazier, jag har ägnat hela mitt liv åt att tjäna mänskligheten.
Fråga vem som helst som känner mig.
De går i god för mig, för det jag har gjort.
Gör de det efter att jag har hittat sanningen om ringen?
Jag tror inte det.
Det ni sa om att vi är New Yorks bästa.
Vi uppskattar det.
Så älskvärt.
Kom nu. Vi följer den där ringen.
- Keith, får jag se din sko? - Va?
- Får jag se din sko. - Varför det?
Jag har aldrig sett nån köra upp foten så djupt i nåns arsle förut.
Kanske det.
Hans arsle ser ut som en vägtunnel nu.
Vi behöver en trafikpolis till det.
God eftermiddag, sir.
- Har ni bokat tid? - Jag söker borgmästaren.
- Får jag ta er hatt. - Nej, skaffa en egen.
De vill investera fyra miljarder dollar på fyra år.
Och på ett enda ställe.
Ursäkta, men det finns ett gammalt amerikanskt talesätt:
"När det flyter blod på gatorna, åker nån i fängelse."
Edwin, kan du ursäkta oss?
Vad är det, kriminalinspektören?
Jag tror att Frazier vill ha en avslutning.
Det är ett bra ord, avslutning.
Fallet avslutat, förstår ni?
Det här är numret...
till Institutet för krigsförbrytelser i Washington, D.C.
Vill du hamna på New York Times förstasida?
Gärna det.
Se till att de stavar mitt namn rätt. Frazier med "z".
Du kan behålla pennan.
Har du gjort kopior?
Snälla.
Vi måste hålla de verkliga brottslingarna borta från gatan, ers nåd.
Bra. Tack för lunchen.
Krigsförbrytelser?
Vad har du fått mig inblandad i den här gången?
Mamma?
- Vill du nojsa lite? - Ja, nojsa och skojsa lite.
Ta det lugnt.
Jag tar av mig pistolen innan jag skjuter skarpt.
Pang, pang.
Cerifikat utfärdat till - KEITH FRAZIER Som tack för hängivenhet...
toppinsats och enastående tjänstgöring för New York-polisen...
och till staden New York befordras du härmed till...
Förste kriminalinspektör.
- Förlåt. - Ursäkta mig.
- Varför går du inte bara ut genom dörren? - Jag ska det.
Jag går ut genom dörren när allt är klappat och klart.
En sån jävel.
Kom igen, älskling. Bojorna blir kalla.